- I tidigare avsnitt... - Vi kan få barn.
Jag hittade skador, kanske från attacken. Kanske nåt annat.
- Jag kan inte få barn. - Säkert?
De omringar oss. Det kommer fler varje minut.
Experimentet är över nu.
Om du dödar henne dör vi alla!
Hon rymde för minuter eller timmar sen.
- Hon grävde utifrån till röret. - De dödar oss alla.
Abigail är en duktig flicka. Jätteduktig.
Far är senator, mor sysslar med välgörenhet. Hantera det diskret.
- Är det okej att spela badmington? - Det är en ofarlig sport.
Bäst att hålla skenet uppe. Hon är inte I tredje månaden än. Blondinen.
- Pappan? - Sportkille som går på Harvard nu.
- Barnet föds I december? - Ja.
Bra. Jag planerar en lång resa I årsslutet.
Det vore bra om han rotat sig då.
Timingen gör hela skillnaden.
Det kan finnas tusen eller mer.
Varför samlas de?
Det verkar vara Margaret. Hon är tillbaka med honorna, men...
- Hon kanske dör. - Hon är inte den enda honan.
Om ledaren dör väljer de en ny. Spränger vi tunneln gräver de en ny.
- Om hon dör vinner vi kanske tid. - Hur mycket?
Det finns bara en utväg. Hämta CJ och doktor Yedlin.
Hon gjorde sitt val. Jag behöver inte fler förmaningar.
Det är inte därför jag är här. Jag har gått vidare.
- Grattis. Bjud mig till din fest. - En babyshower.
Jag vet inte hur mycket tid vi har kvar.
Det kan vara dar eller timmar. Jag tänker inte låta ungen styra.
Jag vill veta var du står.
- Jag har ingen betydelse. - Nej.
Inte alls. Men jag vill att det ska vara smidigt.
Det kan du hjälpa till med. Jag gör det med eller utan dig.
Jag ställer inte till med problem men förstår inte planen.
De fick just tillbaka sin ledare och det finns miljontals av dem.
De kan gräva tunnlar och bygga stegar.
Det är inte frågan om "om", det är frågan om "när".
Jag stödjer dig. Jag är för maktbyte.
Men vad är din plan, Theo?
Har du en hemlig strategi, ett magiskt piller som förtar problemen?
Eller vill du bara att det ska stå nåt annat på din gravsten?
Doktor Yedlin. Han vill träffa oss på Berget.
Vi har mat för en månad.
Vi har inte medicin om folk blir sjuka.
Det är tusentals av dem utanför stängslet nu.
Nu när de har ledaren tillbaka kan de attackera när som helst.
Vi kan acceptera vårt öde.
Berätta för folket I Wayward Pines.
Ge dem chans att reda ut sina affärer, kramas och säga hejdå.
Att invänta det oundvikliga. Eller så kan vi slåss.
Vi har en fördel fortfarande.
Pilcher. Han trodde.
Han tog oss hit på grund av sin tro.
Fel tidsaspekt, rätt idé.
Kapslarna?
Vi återvänder hit till Berget där vi alla föddes på nytt.
- Så snabbt som möjligt. - Nej.
Vi somnar om. Allihop.
Under många år försökte vi på det traditionella sättet.
Det var mitt fel, hennes fel. Vem vet?
Idag, när naturen sviker, finns det så många sätt.
Det får en att längta efter svunna tider.
Här är jag. Ensam.
Jag vill lämna ett arv efter mig.
Inte rikedomar eller nån titel.
Ett arv av framtida ledarskap.
Ett arv av ovillkorlig kärlek.
Till mänskligheten.
- Hej, Abigail. - Du är äldre än jag trodde.
Hur mår du?
Det är svårt att röra mig och min intervju på Princeton får vänta.
Men jag hanterar det.
- Det där är "Djurfarmen". - Ja.
Sommarläsning för sista året. De tvingar oss.
Det finns värre saker att tvingas till.
"Där uppe, kamrater, på andra sidan av det mörka molnet ni ser-"
"-där ligger Sugarcandy Mountain."
"Det lyckliga land där stackars djur får vila för evigt från vårt slit."
"Varelserna utanför såg från gris till man och tillbaka-"
"-men det var redan omöjligt att skilja på dem."
Den är idealistisk.
I början. Har du läst ut den?
Ibland är det bra med regler. Nödvändigt.
- Det är en allegori. - Så den betyder ingenting.
För 20 år sen gjorde den kanske det. Eller om 20 år, eller 20000 år.
- Den beskriver inte min värld. - Inte än.
Det var trevligt att träffas, Abigail.
Tack för din tid.
Jason.
Det kallar jag honom.
God morgon.
Som ledare för den här stan har jag varit många saker.
Framför allt har jag strävat efter att vara ärlig.
Jag har varit ärlig mot er om vad stället är-
-var vi är och vilka vi är.
Jag tänker vara ärlig mot er nu.
Fienden har närmat sig.
Antalet är det största jag har sett. Vi vet inte vad de planerar.
Vi måste anta det värsta, att en invasion stundar.
Vi måste inleda en omedelbar evakuation för att skydda er.
Som tur är har vi en plan.
Snart efter att mötet är över-
- inleder vi flytten av invånarna I Wayward Pines tillbaka till Berget.
Där sover vi tills hotet från abbies är hanterbart.
Det är tryggt, väldigt tryggt.
- Det är det enda sättet. - Hur länge?
- 100 år? 100000 år? - Det är inte bestämt än.
- Vad händer sen? - Vi borde bege oss till Berget nu!
Ni är över 1000 stycken. Vi måste ha ett system.
Gå hem och invänta instruktioner. Vi hämtar er.
Det tog årtionden för Pilcher att finslipa processen.
Med vulkansanden och sulfurn som dödar bakterier är det säkert.
- Är man död där inne? - Inte död.
Vi stänger av dig så att vi kan slå på dig igen.
Jag är där för att se till att du är trygg.
Din syster, alla, varje steg på vägen.
Jag vet att det verkar konstigt för vissa av er. Ni föddes här.
Ni känner inte till nåt annat än Wayward Pines.
Jag har gått in och ut ur kapslarna mer än nån annan, mer än Pilcher.
Sovande, vaken. Vaken, sovande.
Titta på mig. Jag är inte skadad alls.
Drömmer man?
Ibland.
Vi har problem.
Vi körde bränsletest I morse.
Vi är redo att köra. Vi har några tomma kapslar, om du har förslag.
Tio dar kvar. Tack, Christopher.
Har vi bestämt de exakta positionerna... Ursäkta.
Hallå? Det är jag.
Vad menar du?
När?
Självklart. Vi hör av oss.
Självklart. Jag är glad att hon mår bra.
Hälsa så mycket till Abigail och hennes föräldrar.
Ska vi flytta fram avgången eller hålla oss till schemat?
David? Vi har några dar kvar.
Han var bron. Han var perfekt.
Ledsen. Alla barn är perfekta om vi kan fostra dem väl.
- Du kan hitta en annan. - Jag har snart slut tid.
Är du säker på det här?
De tomma kapslarna måste laddas. Vi tredubblade spänningen.
Vi har kört hela stan på kärnreaktorn.
- Inget har skickats hit. - Så de är inte laddade alls?
Vissa av dem är det. Vissa har inte den energi vi behöver.
Om vi sätter I folk överlever de inte.
Varför kollade du inte? Vi offentliggjorde.
- Jag testade så snart jag kunde. - Hur många kapslar funkar?
- Hur många liv kan jag rädda? - 571.
- Vi är redo. - Ursäkta?
- Vi är redo att somna om. - Åk hem. Ni hämtas när det är dags.
Det är okej, vi väntar här.
Jag försöker hitta nåt I högarna som kan vara till hjälp.
Har du ens tänkt på hur länge du vill söva ner folk-
- eller tänker du bara chansa och se vad som händer?
Du måste sluta med det du gör och göra en annan sak.
Jag behöver medicinska uppskattningar av folket här.
- Kolla igenom filerna. - Av alla här?
Kolla efter existerande problem. En rangordning från 1-5, kanske?
Inom nån timme. Gör så gott du kan. Vi kan inte evakuera utan det här.
Du kan inte ta med alla, eller hur?
Du vill veta vilken form de är I för att bestämma vem som ska dö.
Alla kapslar funkar inte. Vi kan inte ta med alla. Drygt hälften.
Bara du och CJ vet. Jag måste göra urvalet.
Det måste vara ett lotteri.
Det är det enda rättvisa och etiska valet.
Det finns nödvändiga människor.
- Som du. Tänk om du blir kvar? - Då accepterar jag det.
Det skadar det övergripande syftet.
Vi tar med första generationen men vi behöver folk med färdigheter.
- För att bygga upp civilisationen. - Inga problemmakare, alltså.
Om det är så enkelt behöver du inte min hjälp.
Jag säger inte att det är kul, doktor Yedlin.
Är första generationen värdefull för att de är unga?
Eller dömer du deras intellekt-
-fysiska förmåga och storlek?
Inga problemmakare, nej, sir.
Om du vill bilda kommitté och svara om tre månader, så visst.
Då är vi alla döda.
- Till dess beslutar jag allt själv. - Glöm inte de defekta.
Jag antar att du menar de fysiskt och mentalt handikappade.
Enligt dig är det väl det enklaste beslutet.
Om nån är ovillig-
- eller inkapabel att föröka sig är de säkert defekta.
Det är enkelt, eller hur? Man kan, eller så kan man inte.
Om inte den defekta är nån du älskar.
Pilcher skulle inte ta med henne. Hon kan inte uppfylla kravet.
Han skulle lämna henne att dö. Men det kanske skulle vara smärtfritt.
Rebecca ville träffa dig. Hon har inventerat byggmaterialet-
- och har en uppskattning om hur det kan se ut när vi vaknar.
Är allt som det ska?
- Nån framgång? - Inte än. Kerry?
Det är problem med kapslarna.
Vi kan bara ta med ungefär halva befolkningen.
Han gör urvalet nu.
Jag pratar med honom. Vi borde evakuera enligt planen.
Vi slutar bara vid nåt tillfälle, stänger dörren och så är det klart.
Du gör vad som än krävs, eller hur?
- Vilken nytta gör ärlighet? - De kanske bör veta.
Vad har sanningen gjort för nån av oss? Det är liv eller död, doktorn.
- Han tar inte med defekta. - Sa han det?
Jag försökte säga hur värdefull du är, men du känner honom.
Han lyssnar inte.
Han ger dig en dödsdom. Det kan du inte tillåta.
- Jag kan säkert hitta ett sätt... - Döda honom.
Det kan jag inte. Det ska jag inte.
Den sorgliga ironin I Wayward Pines.
Svält ihjäl eller bli levande uppäten.
Han älskar mig.
Han älskar Pilcher mer.
Det finns nån form av grund kvar för att stan ska få en bas.
Men det finns andra variabler, som klimatförändring och evolution.
- Är allt som det ska, Jason? - Förlåt.
- Jag har bara mycket att tänka på. - Det är klart.
Att få alla hit upp, att de ska komma I ordning.
Tusen personer flyttar inte sig själva.
- Jag har hört att du är gravid. - Det stämmer.
Underbart. Det är det bästa sättet att bidra, eller hur?
Det är ett sätt. Viktigt, visst. Men inte det viktigaste.
- Enligt reglerna är allt... - Det räcker med regler, Jason.
Ingen har en pistol mot ditt huvud och tvingar dig.
Ibland måste man följa sitt hjärta.
Du har rätt, det måste man.
- Jag gör klart och kommer tillbaka. - Gå hem ett tag.
Träffa honom och säg hejdå. Till stan.
Tack, Rebecca. Du födde idén.
Tack för att du är en så produktiv invånare I Wayward Pines.
Hejdå, Jason.
Vi på sjukhuset uppskattar din generösa donation, doktorn.
Allmäna sjukhus har stora behov, så vi kan diskutera namngivning...
- ...men det saknas också utrustning. - Gör som du tycker är bäst.
- Doktor Pilcher... - Jag behöver få papperen klara.
Vad som än krävs för att få det här gjort ikväll.
- Vissa styrelsemedlemmar vill... - Jag har inte tid.
Jag är ledsen, jag har tufft schema.
Jag förstår. Men mamman vilja träffa dig.
Jag lovar att det inte tar lång tid. Hon är så ung.
Hon ger upp allt, doktorn. Hon vill veta att sonen är I goda händer.
Hon sover. Jag kommer tillbaka senare.
Nej, jag är vaken.
Hej.
- Jag heter David. - Kerry.
- Mår du bra? - Ja.
Du väntade dig nog att jag skulle vara yngre.
Oroa dig inte, jag är bara inblandad.
Jag är inte hans pappa. Jag ska inte uppfostra honom.
Det finns ett par I Texas. De är jätteglada.
Jag har inte tänkt på det.
Vilket förvånar mig nu när jag gör det.
Jag var så fokuserad på-
-att vara gravid och föda.
Du är inte från Boise, eller hur?
Omaha? Missoula?
- Du äger säkert bilåterförsäljare. - Jag är inte från Boise.
- Det är första gången jag är här. - Vilken tur.
Jag är från Scotch Flats, 5 mil bort. Född och uppvuxen.
Det är en liten stad. Du har väl aldrig hört talas om den.
Det är en prick på kartan. Om man flyr hittar de en igen.
Jag känner bara till en liten stad härikring.
Lindseyville? De har ett köpcentrum.
En annan.
Jag hoppas att du inte misstycker, men pappan...
- Jag är ledsen. - Det är lugnt.
Jag har känt honom sen jag var sju.
Men jag kände honom inte på riktigt.
- Gjorde han dig illa? - Nej.
Han försökte göra mig illa. Som min styvbror och pappa.
Men jag lät dem inte göra det.
Oroa dig inte. Det var inte nån av dem.
Det här är Idaho men så sjuka är vi inte.
Grubbla inte över det förflutna, Kerry.
Vi behöver inte prata om det.
Det viktiga är att du är stark.
- Jag märker att du är smart. - Skärpt, kallar de det.
Jag vet inte om jag är stark.
Jag vet inte hur man överlever. Jag vet inte om det är samma sak.
De starka brukar överleva.
Men de saktmodiga ska besitta jorden.
Det är öppet för diskussion.
Angående pengarna...
- Vi behöver inte... - Nej, det är viktigt.
Vad tänker du spendera dem på?
Istanbul. Grand Bazaar.
Jag vill höra böneutropen vid blå moskén.
Eller saltöknen I Bolivia.
Regnet dras tillbaka in I jorden.
- Men först, Paris. Har du varit där? - Ja.
Jag har läst Proust. Det är trist, det finns 12 böcker-
- och han beskriver allt, men när han lyckas...
Det var en tugga av en kaka som inledde allt.
- Madeleinekakan? - Ja!
Jag var tvungen att kolla upp vad det var.
Men minnena överväldigar honom.
- Bara av en tugga av kakan. - Ja.
Jag vill ha såna minnen.
Och ersätta dem jag har.
Först måste jag skaffa ett liv.
Du kanske får ett.
Ett annat.
Eller så lämnar jag aldrig Idaho.
Det förflutna.
Man bär det med dig vart man än går, oavsett vad man gör.
Man kan inte fly från det eller kontrollera det.
Jag är alltid jag.
Livets bok är redan skriven.
Tro mig, du kan vara en annan människa.
Ha ett annat liv.
Jag tror inte på det.
KONFIDENTIELL, BARA PILCHER
KÄNSLIG INFORMATION
NAMN: KERRY CAMPBELL BARN FÖTT 27/8 I BOISE
Va?
FRAMGÅNGSRIKT BEVARAD MED KRYOTEKNIK
NAMNGIVEN: JASON HIGGINS
Hej.
- Mår du bra? - Nej.
Det är en tuff situation, men vi har en utväg.
Abbies samlas men vi tar oss till Berget och sover.
Alla är trygga.
Vad är det, Jason?
Vi kan inte ta med alla. Jag kan ta med hälften.
Vi kan inte tala om det.
Vi måste ta dem som valts ut...
- ...till Berget så snarast möjligt. - Säg vad du behöver.
Jag är glad att det är ute.
Det är inte enkelt.
Varje person, valet att lämna nån-
-till sitt öde är svårt.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
Du är den jag kan dela allt med.
- Inga hemligheter, bara tillit. - Alltid.
Därför undrar jag varför du inte berättade.
- Berättade vad? - Att du fick barn.
- Doktor Yedlin var inte säker om... - Så det är sant.
Barnet flyttade till Texas. Det var 2000 år sen.
Pilcher ville ha mig. Han såg nåt I mig, valde mig.
- Vad har du mer ljugit om? - Inget! De vi är nu räknas.
Hur vet du att barnet hamnade I Texas?
Vad pratar du om? Pilcher sa det.
Vad är det som händer, Jason? Jag är din partner I allt! Berätta!
Det förflutna. Man bär det med sig vart man än går.
Vad man än gör.
Man kan inte fly från det eller kontrollera det.
Jag är alltid jag.
Livets boken är redan skriven.
Där är hon. Hon är den starka partner jag behöver.
Trevligt att träffas.
Jag heter Jason Higgins.
Hej, jag är Jason Higgins.
Kerry. Kerry Campbell. Jag är Jason Higgins.
Trevligt att träffas.
- Var är jag? - Det hände en olycka I Chicago.
Chicago?
Jag vet, jag ber om ursäkt.
Jag...
Det är förvirrande. Du kommer snart att förstå.
Jag är ledsen.
Wow.
Förlåt, jag brukar inte göra det här.
Du är bara så vacker.
Jag ville vara det första ansiktet som du såg när du vaknade.
Ta det lugnt, du har sovit länge.
- Hur länge? - Vi kommer till det.
Det finns tid. Vi har all tid I världen.
- Berätta allt. - Det ska jag, Kerry.
Jag ska berätta allt och lära dig allt.
Allt blir bra nu. Du är trygg.
Du är alltid trygg. Lita på mig.
Walcottskolan...
...de lärde dig grundligt.
Text: Linn Derrick www.sdimedia.com